I ett land av myter, och tider av magi,-
-vilar ödet för ett stort rike, på axlarna av en ung man.
Hans namn är... Merlin.
- Det har varit en bra utflykt. - Ja, alla fångade vi något.
- Inklusive Merlin. - Vad har han fångat?
En förkylning!
Om du lärde dig att spåra, skulle du njuta av det ännu mer.
Jag är gängets bäste spårare.
Arthur, vad är det? Ett rådjur?
Vildsvin?
Arthur!
Saxare.
De var ute efter lasten. Vapen avsedda för Camelot.
Morgana.
Så nära stadsmuren?
Leta efter överlevande.
Kara?
Stick! Kara, stick!
Vad hände?
Jag trodde att jag såg någon. Jag hade fel. Förmodligen en hjort.
- Är du säker? - Ja.
Vi går.
S05E011 *The Drawing of The Dark*. Översättning: ammi.
Jag vill inte ha det där. Jag vill ha lungört!
Kanske finns i ... saken.
Vad är det, Merlin? Vad är det för fel?
- Mordred. - Du oroar dig för trollkvinnans prat.
Finna, hade rätt. Jag får inte lita på Mordred.
Han är en lojal riddare. Han har bevisat det gång på gång.
- Han lurade dig. Han lurade er alla. - Du har fel, Merlin.
När vi patrullerade, lät Mordred, en saxare fly.
- Är du säker? - Såg honom.
- Det måste finnas en enkel förklaring. - Jag tror inte det, Gaius.
- Inte efter allt jag har hört. - Han är förtjust i kungen.
Känslan är ömsesidig. De har blivit goda vänner.
Jag är rädd för det. Arthur är förblindad. Inte jag.
Jag tänker inte göra samma misstag.
Vi har patienter som väntar.
- Har du allt? - Ja.
Merlin?
Kara.
Mordred?
Mordred.
Vi tror att de kom från ravinen vid Westhay,-
-via åsen, till vadstället vid Rushwick.
Vi måste säkra leveransvägarna. Jag vill ha extra patruller-
-till västra och norra citadellet. - Vi rider i gryningen.
Leon.
Jag behöver väl inte påminna dig om, att vi ligger i krig.
Vad är det som bekymrar dig?
Morganas män, attackerade bara några kilometer från citadellet.
- Hon är fräck. - Hon fruktar oss inte.
Hon är dåraktigare än jag trodde.
- Hon har trolldom, på sin sida. - Du har ditt folks styrka och kärlek.
När du blev kung, gav du dem något att kämpa för.
Det är det kraftfullaste vapnet, av alla.
- Kan du tänka dig ...? - Nej.
- Om det inte hade varit du ... - Jag vet.
Ditt ben?
Det är inte så djupt.
Låt mig se.
Jag rengör det.
Det här hjälper till med läkningen.
- Vad ska vi göra? - Jag ska hjälpa dig att bli bättre.
- Du är riddare. - Spelar ingen roll.
Av Camelot.
Varför, Mordred?
- Arthur är en god människa. - Och det ska komma från dig?
- Du känner honom inte. - Är han din vän?
Ja.
Vet han vem du är? Du är en Druid. Du hör inte hemma i Camelot.
Jag tror på Arthur.
Du ska få se. En dag kommer det att förändras.
Du är säker här.
Ingen kommer att skada dig, jag lovar.
Var har du varit?
- Ingenstans. - Du ljuger.
Med vilken rätt, frågar du mig?
Varför gör du så här?
Du tror alltid det värsta om mig.
Jag såg dig ...
... låta en saxare gå.
- Jag kanske borde berätta för Arthur. - Merlin ... Hon är en Druid.
Jag kände henne. Hon var skadad. Vad skulle jag göra? Låta henne infångas?
Hon hade en pil i benet, och kunde inte gå.
- Du tar en risk. - Jag kan inte låta henne dö.
Hon är ...
... någon.
- Jag kan inte förklara. - Var är hon?
Hon behöver ett par dagar.
Hon försvinner snart. Hon vill inget illa. Snälla, säg ingenting till någon.
Du vet att om Arthur fångar henne ... dödar han henne.
Snälla, Merlin, jag ber dig.
Hon är en av oss.
Lova mig.
Din hemlighet är säker hos mig.
Du har mitt ord.
Merlin!
- Vad gör du? - Jag är som en svan.
Det verkar som om jag inte gör någonting, men det händer en hel del inombords.
Intressant.
- Jag ser dig mer som en huvudlus. - Okej.
Värdelös. Irriterande. Kom nu. Vi ska ut och rida.
Merlin! Här.
Det handlar om att vara på alerten. Vad ser du?
Jag ser ett par byxor som behöver rengöras.
Kom och ta en titt.
Närmare.
- Vad ser du? - Lysande.
- Två par byxor som behöver rengöras. - Grenen! Den är knäckt.
- Vad säger det dig? - Något lämnade leden.
- Det är nyligen. - Ett djur.
- Tror du det? - Ett rådjur.
- Måste vara en stor en. - Med mycket stora horn.
- Vad får dig att tro det? - Den tittar på oss nu.
Det ... handlar om att hålla sig på alerten.
Kom.
Det där är inget rådjur.
Merlin.
Det är från när vi var här i går.
Det var torrt igår. Det regnade på kvällen. Märkena är färska.
Våra män har patrullerat området både natt och dag.
- Det är förmodligen en av dem. - Vem?
Jag har deras rapporter. Ingen har gått här igenom.
Arthur.
Gör mig inte illa.
Försiktigt. Arthur, hon är skadad.
Snälla... Jag vill inget illa.
- Du kunde ha dödat mig! - Jag är ledsen att jag misslyckades.
- Varför?! - Jag har inget sagt!
- Du gav mig ditt ord. - Jag svär.
Du gjorde det för att du hatar mig.
- Nej. - Nu har du har gått för långt.
- Du ska få betala, Merlin. - Vad händer här?
- Vad handlar det om? - Inget.
Merlin?
Inget.
Var du delaktig i saxarnas attack på vapentransporten, avsedd för Camelot?
Ja.
Och du agerade på order av Morgana Pendragon?
Det jag gjorde, gjorde jag för mig själv, för mitt folk, för vår rätt till frihet.
Jag har inget otalt med Druiderna.
Jag har flytt i hela mitt liv, på grund av min tro,-
-och sett de jag har älskat, bli dödade.
En gång, kanske. Men jag är inte min far.
Du dödar dem inte med magi?
Det är inte jag, Arthur Pendragon, som behöver ansvara för mina brott.
Det är du.
Du och din far har brutalt och skoningslöst,-
-bringat olycka över mitt folkslag.
Det är du, som har tvingat fredliga människor till krig ...
Och det är du ...
-och Camelot, som ska betala priset. - I dina ord ...
Hör jag Morganas röst.
Det är hon, och hennes gelikar, som har missbrukat magins rättigheter.
Det är de som har skapat klyftan mellan våra folk.
Det är deras gärningar, som har terroriserat Camelot-
-och tvingat oss, till att förbjuda sådana metoder.
Men du står inför domstolen,-
-inte på grund av trolldom eller uppvigling.
Utan på grund av mord.
Dina handlingar, har fört många goda män i döden-
-och hotat många fler till livet.
De var offer för ett krig.
Och jag skulle göra samma sak igen-
-för jag kommer inte att vila förrän du är död, och ditt rike utplånat.
Men du har vänner här.
På något sätt har du fått behandling för ditt ben ... från någon i Camelot.
Vem?
Jag behandlade mig själv.
Du ljuger.
Vem det än var, lämnade han kvar ett fotavtryck i leran ...
Ett fotspår, som ledde till ditt infångande.
En främling kom förbi och hjälpte mig. Jag har ingen aning om vem han var.
Du visar ingen ånger, för dina handlingar.
Jag har inget annat val, än att förklara dig som fiende till Camelot.
Vid gryningen i morgon, i enlighet med landets lag, hämtas du från din cell ...
... och blir hängd.
Du kan göra som du vill. Det stoppar inte Morganas uppror.
Din undergång är nära.
Min enda sorg, är att jag inte är där, för att uppleva den.
Kara.
Kungen har sänt mig för att tala med dig. Han är frustrerad ...
... att du inte avslöjar den personen som hjälpte dig.
- Du är väldigt lojal. - Den personen är ... mig mycket kär.
Jag kommer aldrig att berätta för någon. Jag skulle hellre dö, än se dem skadas.
Jag ska tala med kungen.
Han kommer aldrig att visa barmhärtighet, för någon som mig.
Jag kommer inte ... ... att låta dig dö.
Ja?
Åh, Mordred. Vad är det?
Det var jag. Det var jag, som tog örterna till Druidflickan.
Arthur. Jag ber er, snälla, ompröva ert straff.
Hon är en bra person. Hon menar inget illa.
Hon ska inte lastas. Morgana använder henne i sin strävan efter makt.
Känner du den här tjejen?
Hon är ... någon ...
Sedan jag var barn, har hon alltid funnits i mitt hjärta.
Du vet att det finns inget jag inte skulle göra för dig.
Du är riddare av Camelot. Det är ett band, vi delar.
Men det du ber om ...
Den här tjejen, hon är en fara. Inte bara för mig.
Hon är en svuren fiende till Camelot, obarmhärtig inför vår sak.
Jag ska ändra på det. Hon kommer att lyssna på mig.
Jag kan inte riskera livet på mitt folk, Mordred, oavsett vem som frågar.
Jag ber dig, Arthur.
Hon har erkänt sin skuld. Jag har inget val.
Jag är ledsen.
Sire.
Men bandet mellan riddare?
Lagen måste tillämpas. Det är ytterst viktigt.
Du krossar hans hjärta.
Du kommer att förlora hans tillit.
- Tänk om. - Det finns inget jag kan göra.
Med tiden kommer Mordred, att förstå det.
Han kommer att förlåta mig.
Jag är rädd att du har fel, Arthur.
Det får tiden utvisa.
Han ville inte lyssna.
Han har tagit sitt beslut.
- Jag försökte. - Det är för sent.
- Nej, Kara. - Han bryr sig inte.
Oavsett vad han predikar, är han inte olik sin far.
En tyrann.
Ett odjur.
Jag trodde att han och jag var vänner.
Han är en Pendragon. Du gjorde allt du kunde.
Mordred.
Jag vill ...
... be om ursäkt.
- Det finns ingen anledning. - Jag är ledsen för vad jag gjorde.
Jag hoppas ni förlåter mig.
Jag skulle aldrig låta något sådant här, förstöra vår vänskap.
Ni tog in mig, det ska jag alltid minnas-
-och allt ni har gjort för mig.
Du har belönat mig, genom att bli en av mina mest lojala riddare.
Tack, sire.
Jag visste att han skulle komma.
Vad håller du på med?
Du tänker lämna oss. Och ta henne med dig.
Stå inte i vägen.
Jag vill inte att någon ska bli skadad.
Mordred...
Kara, är dömd att dö i morgon.
- Vad skulle du göra? - Du kan inte.
Säg att du inte skulle göra samma sak, för kvinnan du älskar.
Var inte dum.
Du ser ...
... du kan inte.
Mordred...
Snälla.
Jag vet att du inte har svikit mig förut.
Gör det inte nu heller.
Det är ingenting, du inte har gjort hundratals gånger tidigare.
- Det här är annorlunda. - Hur?
Mordred tänker inte bara släppa ut Kara. Han ska följa med henne.
Om han gör det, finns det ingen chans till försoning med Arthur.
Arthurs beslut har redan vänt Mordred, mot honom.
Med flickan vid sin sida, springer han rakt i armarna på Morgana.
Du vill inte att Kara dör.
Inte att Arthur dör, heller.
Så länge Mordred är kvar här, finns det fortfarande hopp. Jag måste stoppa honom.
Gaius!
Jag har inget val.
- Merlin? - Ursäkta mig.
Milady, jag behöver tala med Arthur. Det är viktigt.
Det är det bäst att det är.
Det är Mordred.
- Vad är det? - Arthur ...
- Ska du berätta för mig? - Han, eh ...
Han kommer att hjälpa Druidflickan, att fly.
Samla ihop vakterna.
Han är en Camelotsoldat.
- Vi söker i citadellet. - De är borta. Sök i skogen.
- Jag vill ha dem infångade. - Levande?
De är flyktingar. Lagen är tydlig.
Samla ihop så många ryttare du kan. Lägg alla personliga känslor åt sidan.
Du behöver vila.
Vi kan inte.
Här borta.
Jag tyckte att jag såg något.
Gå nu! Snälla.
Jag tänker inte lämna dig.
Mordred!
Använd din magi. Döda dem!
De är mina vänner.
Ge upp.
Låt henne gå.
Vi lämnar Camelot, och återvänder aldrig mer. Du har mitt ord.
Snälla.
Gwaine.
Leon.
Använd din magi!
Gör det!
Vad tänker du göra med mig?
Jag önskar att jag visste.
Varför kunde du inte bara låta saker och ting vara?
Just det jag försökte stoppa, hände.
Det finns vägar, vävda så djupt i världstyget, Merlin,-
-att ingenting kan göras för att ändra dem.
Det måste finnas ett svar, en väg ut ur det här. Kanske ...
- Om Arthur upphäver sin dom... - Han kommer inte att ändra sig.
Men om jag kunde övertala honom, skulle inte Mordred ställas mot Arthur.
Han skulle stå i tacksamhetsskuld till honom.
Du känner Arthur. Det skulle inte fungera.
Jag måste försöka. Det är min enda chans.
Jag vet att det är inte min sak ...
- Arthur... - Jag vet vad du kommer att säga ...
Flickan ...
Hennes öde är förseglat, det är Mordred som oroar mig.
Ska jag låta honom gå fri?
Befria dem båda.
Flickan mördade oskyldiga män i kallt blod.
Vi är i krig, jag måste vara bestämd.
Hur kan ytterligare en död, åstadkomma den fred vi längtar efter?
Hon är ung, jag tror inte att hon är bortom räddning. Du har sett deras kärlek.
Den är mycket större, än hennes önskan att tjäna Morgana och hennes sak.
Ge henne en chans till, hon tar den.
Som kung, har jag svurit att upprätthålla lagen. Camelots framtid, oroar mig.
Snälla, Arthur. Du måste lyssna på mig.
Det är mitt beslut ...
... och bara mitt.
- Om jag inte hade kommit till dig ... - Jag skulle ha dött av mitt sår.
Det var mitt fel.
Jag har bara mig själv att skylla.
Jag valde själv vägen.
Jag är bara ledsen för en sak ...
En enda sak.
Kara.
Vi har kommit för att föra dig till kungen.
Alla här, vet vilket brott du är skyldig till,-
-men jag är villig att erbjuda dig en chans.
Jag vet att Druiderna, är ett fredligt folk.
Du är ung ... och lättpåverkad ...
Ett lätt mål för sådana som Morgana.
Om du ångrar ditt brott, skonar jag ditt liv.
Jag kan inte ångra ett brott jag inte begått.
Kara...
Det är inget brott, att kämpa för sin frihet.
Det är inte ett brott, att kämpa för rätten att vara den du är.
Du förtjänar allt som du utsätts för, Arthur Pendragon.
Det är nästan som om han bara försvann.
Vakterna sökte ända ner till floden. De fann inga spår.
Jag tog in honom.
Du har ett gott hjärta, klandra inte dig själv.
Jag borde inte ha litat på honom.
Jag har gjort ett fruktansvärt misstag, eller hur?
Jag hoppas inte det.
Min gamle vän.
Förra gången vi träffades, försökte du döda mig.
Jag är här av en orsak, Morgana.
Det var inte lätt att hitta dig.
Jag kommer med nyheten du har längtat efter.
Arthurs död?
Nyckeln till det.
Jag hade fel, som någonsin ifrågasatte din visdom, milady,-
-och jag vill gottgöra det. - Berätta!
Det är någon du har sökt, som alltid har gäckat dig.
Emrys.
Jag vet var han är.
Var?
Camelot.
Och jag vet hans rätta namn.
Det är Merlin.
För Arthur, är ingenting utan Emrys. Och Emrys är ingenting utan sin magi.
Neeeeeeeeeeeeeejjjjj!